Putování ženskými sny…

Pro mnohé je Paula Rinehartová známá nejenom jako autorka výjimečně motivujících knih (zejména) pro ženy (česky např. Intimita a duše ženy, Návrat domů 2008), nýbrž i jako velice citlivá služebnice, která přináší naději uzdravení právě na poli poničené křehké ženské intimity a identity.
Český překlad její nové práce nabízí ucelenější pohled na putování ženy od dětství a holčičích snů ke skutečné dospělosti a zralosti. Čtení o věcech, které mnohdy téměř nelze racionálně uchopit, se v nových a nových spirálách stáčí k několika klíčovým sdělením: touha objevit kým skutečně jsem, komu náležím a komu a proč ve svém životě důvěřuji. Její pouť spletitou krajinou ženských snů a tužeb se literárně pohybuje někde na pomezí Eldredge, Crabba a Lewise. Je to zvláštní spleť informací, popisu reality, emocí, tužeb, obrazných vyjádření, příběhů, nadějí i moudrosti těch, kdo nás předcházeli ve víře a poznání. Snad proto není na první „uchopení“ pro každého docela snadná. Přesto si však zachovává čtivou srozumitelnost a nezahlcuje matoucími detaily.
Autorka při popisu reality života věřící ženy – vedle drobných výher či mimořádných záblesků milosti – nezastírá těžké zápasy, prohry, omyly a ani nepředkládá žádná instantní řešení a hesla. Je naprosto otevřená („Dříve jsem se snažila přimět Boha, aby s mým životem udělal, co jsem považovala za správné a nutné…“), poctivá („V mysli bych si odškrtávala jednotlivé položky na seznamu věcí, jež musím toho dne udělat, případně bych se trápila přemýšlením o věcech, které mi v životě nevycházejí…“) a proto je pravdivá („Bůh má zřejmě zálibu v doplňování toho, co nám schází. Naše nedostatečnost ve skutečnosti není žádným vážným problémem. Je to spíš příležitost ukázat, že Bůh je Bůh.“) a povzbudivá („Putovat s Bohem však znamená svobodně si užívat toho, co vám přináší – a na vše pohlížet jako na dar…“).
Knížka svým poněkud netradičním uspořádáním – v některých kapitolách (uprostřed či na konci) – přináší zvláštní souhrn k inspiraci a zamyšlení. Někdy dokonce čtenáře přímo vyzývá k hlubší životní bilanci či rozhovoru v kruhu přátel. Je to jeden z možných způsobů, jak lze prostřednictvím obecenství dojít k uzdravení, odpuštění, růstu, naplnění. I když patrně taková otevřenost nebude vyhovovat každému, kniha téměř láká ke společnému čtení a studiu.
To, co je na knize Pauly Rinehartové nejpodivuhodnější, je skutečnost, že ačkoli je napsána především pro ženy, tak velice hluboce (dokonce si troufnu dodat, že až intimně) oslovila i mě, přestože jsem muž. Možná proto, že trošku poodhalila tajemství snů mé ženy…

 Paula Rinehartová: Lepší, než mé sny, formát A5, 160 stran, Návrat domů, Praha 2009.

Petr Plaňanský,
duchovní pastýř Křesťanského společenství Nymburk,
psáno pro Život víry