Význam Večeře Páně podle Pauly Rinehartové

Lítost a pokora jsou základními prvky křesťanské víry. Ve sboru, kam s manželem chodíme, každou neděli poklekneme a tiše vyznáváme své hříchy. Pak celé shromáždění povstane a zpívá. To jsou dva základní pohyby duše – přiznáváme, že neustále padáme, a oslavujeme nezaslouženou Boží milost. Přijímáme Boží odpuštění.

Můžeme pomyslet i na svátost večeře Páně. Přicházíte kupředu nebo se spolu s ostatními shromažďujete kolem stolu – s nataženýma prázdnýma rukama. Veřejně zaznívá pravda o vás. Toto je tělo a krev Ježíše Krista, který se za vás vydal. Je zde jasně pojmenována vaše nouze – je téměř roztrubována do světa.

Znovu si zpřítomňujeme toto drama, při němž se na jevišti před Bohem zjevuje naše nedostatečnost a náš hřích. Odhalují se před Bohem – a přiznáváme si je i mezi sebou navzájem – a pak si společně přivlastňujeme Boží milost skrze Kristův kříž. Pokud si uvědomujeme, co děláme, pak víme, že je konec legrace. Už není místo pro vychloubání či předstírání. Kdybychom byli skutečně hvězdami a dokonalými lidmi, pak bychom se kolem tohoto stolu neshromažďovali. Kristovy oběti by nebylo třeba.

Tělo Kristovo může být jediným lidským společenstvím, jehož členy jste se mohli stát díky svým nedostatkům, a nikoli díky svým obdarováním a přednostem…

Paula Rinehartová: Lepší než mé sny
(vydal Návrat domů, Praha 2009)