JEN MALÉ POSEČKÁNÍ…

Konečně začalo jaro po hodně dlouhé zimě. Pro mnohé z nás bylo to chladné období už skutečně nepříjemné, pro některé včelaře doslova zlé. Tedy pro včelaře…, spíš bych měl říci pro včely. Mnohá včelstva, i když na podzim velmi dobře zásobena, zápasila v březnu a dubnu s nedostatkem potravy. Dlouho nic nekvetlo. Příroda se tvářila, jako by se ze zimního spánku neměla vůbec probudit. A pak se, i přes noční přízemní mrazíky, začalo, i když velmi pozvolna, oteplovat.
Tu a tam se objevila první kvítka a včelky radostně vylétaly za pastvou. A včelstva se konečně mohla začít rozvíjet do síly. Naděje na příchod teplejších dní přeci jenom ožila. Jednoho dne se, jak mávnutím kouzelného proutku, začalo vše rodit k novému životu.
Letošní jaro ke mně – se svým váháním a také těžkými zápasy včel o přežití – promluvilo zcela nečekaně duchovně. I náš Pán posečkává se svým příchodem: to proto, abychom se jako ta jednotlivá včelstva dali pěkně do pořádku, vyrostli do síly a byli připraveni, až se vše přerodí v plnosti do nového života.
Jenom si říkám, jak to, že si toho jarního zázraku tak málo všímáme?

Petr Plaňanský